JUNI 1946. U SOVJETSKE AMBASADE
U FRANCUSKOJ, BUGARSKOJ, JUGOSLAVIJl, STlŽE VEST.
SVI RUSI PROGNANI POČEV OD 1917.
MOGU DA DOBIJU SOVJETSKI PASOŠ
I DA SE VRATE U SSSR.
HILJADE NJIH POŠLO JE KUĆl.
POSLEDNJI PUTNICI ZA 5 GODINA MRAKA
TOKOM KOJIH JE 30 MILIONA LJUDI NAPUSTILO DOM.
I S T O K - Z A P A D
Subtitles contributor: Sibirski
STlŽETE U DOMOVINU.
OSTAVILI STE JE PRE 30 GODINA, ALI ONA NIJE OSTAVILA VAS.
Sad ste joj svi vi potrebni.
Treba da je obnovimo.
Mi smo platili najvišu cenu tokom rata.
Ali nas je rat protiv fašizma i ujedinio.
Sovjetska vlada vam otvara vrata.
Dobro ste došli, uprkos svemu iz prošlosti.
Nemoj tako ozbiljno. Da pijemo, da pevamo...
Neka nazdravi onaj koji ima najmanji broj na pasošu!
Mogu li ja? Mene je prognala francuska policija.
Svakako!
Znate li ko ima pasoš br. 1?
Glavar pravoslavne crkve u Parizu!
Koji vi broj imate? - Broj 2002.
Moj sin Leonid ima broj 2003.
Ne zamerite mu - ruski ne govori dobro.
Koji si ti broj, doktore? - 17.
Onda nazdravi!
Želim da se zahvalim mojoj ženi.
Mari, zamolio sam te da pođeš sa mnom.
Napustila si rodbinu, prijatelje, svoju zemlju.
Zbog toga i zbog mnogo čega...
volim te i divim ti se.
Da li je stvarno tako?
Vi ste hrabra žena.
DRAGI SUNARODNICI ! DOBRODOŠLI U ODESU!
NA SOVJETSKO TLE GDE, POD VOĆSTVOM DRUGA STALJINA,
NAJMUDRIJEG MEĐU MUDRIMA,
SVI ŽIVE ZAJEDNO I SREĆNO KAO PORODICA!
Bože moj... Konačno sam u Rusiji.
Rusijo... zemljo moja.
Putnike ćemo podeliti u dve grupe.
Kozlov Sergej Vasiljevič... tamo.
Kozlov Leonid Sergejevič.
Leonid... tamo.
To mi je sin! On mora sa mnom!
Ljona, ne brini. To je neki nesporazum.
Stoj! Pucaću...
Rekla sam istinu. Došla sam s mužem. Ja sam francuskinja.
Poludeli ste! Šta vam je?
Znamo da radiš za francusku obaveštajnu.
Gluposti!
Zahtevam da se vidim s francuskim konzulom.
Videćeš i englesku kraljicu!
Odavno te pratimo, Golovine.
Dobar si lekar. Naći ćemo ti smeštaj, posao.
Gde je moja žena?
Zaboravi ženu. Šta će ti?
Naći ćemo ti Ruskinju.
Kažem da ćemo mu dati našu - a on neće!
Tvoja žena je špijun.
Šalite se?
Nikako. 90/ emigranata su špijuni,
u službi imperijalizma.
Maloga ćemo vam dati.
Gde je moja žena?
Pazi šta radiš. Mi ti verujemo.
Hoćeš ženu?
Onda prvo da porazgovaramo.
Gde je Serjoža?
Sad će da ga dovedu.
Hajde, idite.
Kuda?
U Kijev.
Doveo sam nove stanare. Francuze.
Objasni da ja ovde upravjam i da su pravila stroga.
Ja govorim ruski.
Hvala.
Kaže - neki Francuzi.
Dobar dan. Petrov.
Aleksej... Moja žena Mari. Sin Sergej.
Dobro nam došli. Vi ste u poseti?
Ne. Živećemo ovde.
Vaša žena govori ruski? - Naučiće.
Ako nešto treba - pomoći ćemo.
Saša, idi po hleb.
Ključ od ulaza.
Da odmah sve raščistimo.
Da ona sve shvati. Prevodićete.
Vi ste šesta porodica u ovom stanu.
Najbolje je da svi poštujemo pravila.
Ovde je već pet porodica...
Ovaj sto je ostao od prethodnika. Vaš je.
Ovo je sad naš sto...
Kupatilo.
Vaše je četvrtkom. Tad možete i veš da perete.
Četvrtkom je kupatilo naše.
Gasite svetlo u toaletu.
Da li ti se sviđa ovde?
Šta je važno za putnika? - Da bude jak i hrabar!
Bravo.
Završi krevet. Odmah se vraćam.
Kako si mogao da znaš?
Vratićemo im sobu i otići ćemo.
Ne mogu da nas spreče.
Ne možemo ovde da živimo.
Vratićemo se u Francusku.
I iz zatvora se izlazi.
Oprosti mi...
Radila sam za mašinom. Od toga boli rame.
Sigurno. A vazduh? Kakva li su im pluća?
Postavićemo cevi, vlažićemo prostoriju.
Prašina će padati na pod. Tako rade u Francuskoj.
Baš me briga za Francusku.
Tamo eksploatišu radnike.
Nismo te uzeli da sve menjaš.
Odgovaram za zdravlje radnika. Time ću i da se bavim.
Francuskinjo! To nije tvoj sto!
Izvinite.
Pusti je, pijanduro. Gubi se odavde!
Zašto ste došli? Niste znali?
Govorite francuski? - Govorila sam.
Moja guvernanta je bila Francuskinja.
U istom ovom stanu... ali u drugom životu.
U vaše zdravlje.
Pevajte sa mnom. Znate reči!
"A drugi je kazao... dajte mi vašu kćer..."
Zašto ste prestali?
Madam Mari, šubare...
Da probate?
Ne, hvala...
Uzmi. Daću jeftino!
Mogao bi i da vam pokloni. - Ukrali su je?
Ne! Ne!
Imaju dobavljače na sve strane.
Nosi kapu i odlazi.
Hajde... idite!
Pazi šta radiš, baba. Mnogo pričaš.
Pusti to. Idi!
Žive u mojoj sobi.
Vi ste u maminom salonu.
Uvalili ste se u govna.
Pokušajte da zaboravite Francusku.
Dobro veče...
Votkica!
Da vidim supu...
Hajde! ldemo!
To je nesporazum, Saša. Vratiću se.
Samo ti plivaj. To ti je prilika.
Nemoj da se ljutiš, molim te.
Dosta je bilo!
Jesi li komunista? Tebe pitam.
Onda se savladaj!
Smiri se... Sve je u redu... Tako...
Šta se desilo, Saša? Ko je to bio?
Šta se dogodilo? - Prijavili su je!
Zašto?
Zbog vaše žene! Osudiće je za špijunažu.
Vas stance uvek prate!
Idite! Ostavite nas!
Dobar dan. Izvinite...
Dajte mi adresu Ministarstva unutrašnjih.
Ministarstva?
Zašto? Hoćete da idete tamo?
Da. - Sačekajte malo.
Odvešću vas do autobusa.
Fabrika "Crvena zastava"?
Molim doktora Golovina.
Tu ne smeš da stojiš. - Pratio si me?
Hajde, brzo!
Ko ti je javio?
Hajde, kad ti kažem! - Pusti me!
Sve je u redu.
Da vas odvedem u ambulantu?
Neka, hvala. Ja sam doktor.
Pođite!
Šta je htela ta strankinja?
Ništa. Pogrešila je adresu.
Šta ti je bilo?
Ne mogu više. Čekam dva meseca da nešto uradiš.
Ako hoću da odem - znači da osuđujem režim.
Mi ćemo u logor, a Serjoža u sirotište.
Ne smeju da nas drže ovde. Moraju da nas vrate.
Nemoj da govoriš francuski. - Baš me briga!
Dogovorili smo se da ćemo da se vratimo ako ne ide.
Umrećemo ovde... ja ću da umrem ovde.
Hoću da odem!
Pusti me! Hoću da odem!
Ne mogu više!
Izvući ćemo se. Strpi se... veruj mi...
Zasad moramo da živimo ovde.
Irina, svaka čast.
Tolja, što si se oduzeo?
Ti predstavljaš sovjetskog čoveka.
A ti... sav mlohav!
Šta ti to znači?
Ovo nije moja košulja. Opet je sve pomešala.
A ova? - To je moja.
Zašto ste ovde? Morate odmah na scenu.
Zbog Francuskinje...
Dobar dan, draga moja. Umorila si se?
Treba da se jede.
Nepoverljivi su, jer si strankinja. Proći će to.
Vrlo si lepa.
Ne znaju da rasporede pisma.
Moram da se staram i za to.
Hvala vam što ste pažljivi...
Lako je meni s vama.
Lepo ste vaspitani. Sve razumete.
Kupio sam piroške... Hoćete?
Hvala.
Ne znam gde su je odveli. Više je nisam video.
Umrla je sama.
Znala je da je voliš.
Da misliš o njoj...
Hoće li još neko da dođe?
Mama, šta je ovo?
Mesto za baba Anastaziju.
Kratko smo poznavali Anastaziju Aleksandrovnu.
Bila je izuzetna osoba.
Da popijemo za pokoj duše.
Neka joj je laka zemlja.
Evo vam novih stanara.
Kako? Nemamo slobodnih soba!
Soba Vasiljeve.
Tamo živi njen unuk Saša.
Moj muž je ostao bez noge. Zaslužujemo udoban smeštaj!
A gde će on da živi?
Nemate pravo da...
Zar ovako bakin pomen? Šta će biti sa Sašom?
On će u dom.
Tamo ne idem.
Smiri se, Saša.
Pogrešili su.
Ja sam ovde odgovorna. Niko mi nije javio.
Imam dokumenta... - Polako...
Ne mrdam odavde!
Šta se događa?
Saša nema pravo na sobu. Ide u dom.
Može da pređe kod nas.
Bakine knjige.
Iz njih sam naučio francuski.
Za vas... - Hvala.
Sad ostajem sam.
Vasiljev! Dođi ovamo!
Šta je s rezultatom? Lošije nego prošle godine!
Pet sekundi duže!
Posmatram ja tebe. Pušiš, kažu i da piješ.
Ako tako nastaviš, plutaćeš po vodi kao govno!
Umrla mi je baka.
I meni. I to obe!
Hajde, gubi se! Da te više ne vidim!
U vodu, devojke!
Sve vreme si žmurio.
Nisam znao gde sam.
Zajedno smo.
To znam sve vreme.
Voleo bih da si samo moja.
Da smo slobodni i da...
Tako si lepa.
Nas dvoje... sami na svetu.
Saša, ti si pio?
Nisam mnogo.
Opet si išao kod njih?
Madam Mari, da popijemo po jedno.
Neće ti ta doći.
Nastavi da plivaš.
Izbacili su me iz tima.
Za plivanje ne treba tim.
Treba dar i upornost.
Nisam ja više dete. - Ponašaš se kao dete.
Spavaj. Pričaćemo sutra.
Noćima ne spavam... mislim na baku.
I na roditelje.
Zaboravio sam njihove likove.
Zajedno su uhapšeni i osuđeni.
Bio sam mali. Baka mi godinama nije rekla.
Čak mi je i pisma pisala...
Zašto su uhapšeni?
To se nikad ne zna.
I ja želim da odem odavde.
Zašto mi to govoriš?
Čuo sam kako noću pričate s Aleksejem.
Ni vi ne spavate.
Čuo sam kako plačete.
Ne plašite se mene. Želim da pomognem.
Ti si hrabar, Saša. I ja hoću da tebi pomognem.
Pričajte mi o Francuskoj.
Kako je?
Ovo radim zbog vas.
Radiš... zbog sebe... i zbog nas.
Bićeš najbolji. Plivaćeš uzvodno.
Vrlo dobro, doktore!
Tako i treba da bude.
Imate li ovo i kod kuće?
Još pet minuta.
Dobar si lekar, Aleksej.
Svi to znamo.
Oni gore se pitaju da li si i časan građanin.
Prestani!
Ideš li, Saša? Odluči!
Nemam šta da obučem.
Biraj!
Smiri se. Ima vremena!
Kola stižu kroz pet minuta.
Kakva kola? - Nine Fjodorovne.
Tvoje direktorke?
Divno izgledaš. Svi smo lepi!
Dragi Kijevljani!
Okupili smo se zbog velikog događaja.
Gledaćemo "Mariju Tjudor" od Viktora lgora,
vrlo naprednog pisca.
Uloge tumači francuska umetnica Gabriel Devlej.
Gde je tata?
Sutra ćeš biti u novinama. To je čast za tebe...i za mene.
Sad dajem reč našem čoveku koji je živeo u Francuskoj
i koji govori taj lepi jezik:
drug Golovin, direktor fabričkog dispanzera.
Dragi prijatelji iz Francuske, dragi sugrađani...
Prvo želim da se zahvalim gradu Kijevu,
sovjetskoj vladi i komunističkoj partiji,
koji su mi dozvolili da se vratim, dali mi posao
i koji su prihvatili moju ženu i moga sina.
Voliš me, zar ne? Kaži mi opet, s istim pogledom.
Žena nikad ne zna šta se zbiva u srcu muškarca.
Gledaš me iskreno.
Ako takve oči varaju, to je pakao.
Tvoje oči su ili oči anđela, ili demona.
Čast nam je da pozdravimo ugledne goste.
Čekaju nas...
Neću na vaš prijem.
Ja sam iz ubeđenja došla na turneju po SSSR.
Desničarska štampa me je blatila i opet će.
Želim da im odgovorim.
Hoću da vidim ljude, žene...
da pričam s njima.
Ti prijemi nisu život.
Funkcioneri, zvaničnici... prava maskarada.
Čuli ste aplauz.
Svi su oduševljeni!
Dosta mi je poručenog oduševljenja!
Jedva da je iko razumeo francuski!
Vodite me u bilo koji restoran!
Najbolji restorani su za partijce, tamo ne možemo.
Možemo u staničnu birtiju.
Hajdemo! I to mi odgovara.
Moram da vas vidim. Hitno je.
Izvinite, Madam...
Ne mogu da stignem do francuskog diplomate.
Niste izabrali pravi trenutak...
U pitanju je život mog muža, sina i moj.
Sad nije ni vreme ni mesto...
Dođite!
Ostanite tu. Sačekajte me.
Tražite prijem u ambasadi.
Ambasada je u Moskvi, nemam dozvolu za put. Zatočena sam.
Želim da odem odavde. Pomozite!
To pismo je zvanična molba...
Imate li francuski pasoš? - Uništili su ga.
Onda ste sovjetska građanka.
Obratite se njima.
Nemojte tako! Preduzmite nešto!
Ne mogu to da primim.
Gluposti! Vidite da govori istinu. Dajte mi pismo.
Neće vam vredeti. Niko neće pomoći.
Vratite mi to.
Moja porodica i ja smo zadovoljni životom.
Ne treba nam pomoć. Vratite mi pismo.
Niste mi ga vi dali.
Moram da se presvučem. Čekaju me na prijemu.
Znaš li šta rizikuješ?
Nije me briga, samo da odem. Uspeću, makar i bez tebe!
Slušaj, Aleksej...
Ne govori... Daj mi ruku.
Tvoj tvrdoglavi francuski mozak ne shvata naš položaj.
On dobro shvata šta si ti postao.
Nastojim da spasem tebe i Serjožu.
Zahvaljuješ se onima koji su nas zarobili.
Izdao si me!
Svi koji su došli s nama pobijeni su, ili zatvoreni.
Uradio sam sve zbog tebe i Serjože. I nastaviću tako.
Nemam izbora, Mari...
Umesto da pomogneš, ti me optužuješ.
Ujutro, uveče, kadgod dođem kući,
u tvom pogledu vidim neprijateljstvo.
Ne mogu to da podnesem.
Više nećeš ni da vodimo ljubav u ovoj sobi.
Dosta! Dozlogrdilo mi je! - NOSI SE, INTELEKTUALČE!
Spavao sam s Olgom...
Ona me drugačije gleda.
Gubi se, Aleksej!
Napolje iz ove sobe!
Napolje!
Mari, otvori.
Hoću cigarete!
Posvađali ste se? Ne pušta te da uđeš?
DVA MESECA KASNIJE
Vi ste mu trener?
Pa, kako ide?
Svaki dan pliva.
I ja sam ovde plivao. Odavno...
Znao sam da on neće dići ruke.
Kažite Saši da dođe u bazen. Voda je toplija.
Kako je, mali? U redu?
Otvoreno je!
Dobro jutro!
Hoćeš da jedeš s nama?
Jeo sam s mamom.
Ne mogu da rešim jedan problem.
Sam ću...
Zašto juče nisi došao? - Zaboravio sam.
Šta ćeš danas da radiš?
Ići ću u park sa Sašom.
A mama? - Ne znam.
Dobro...
Nemoj tako pred mojim sinom!
Tvoj sin zna u kakvim smo odnosima.
Ja sam obična žena...
Srećna sam što si sa mnom.
Želim da bude ovako.
Pismo za tvoju ženu.
Čitala si ga? - Nisam. Na francuskom je.
Mene su učili da ne čitam tuđa pisma.
Ja nisam rasla kao ti.
Sve je u redu... Samo vam treba odmor.
Ne umem da se odmaram.
I ti si sličan.
Ja volim da radim.
Aleksej... Otkriću ti tajnu.
Odlazim na višu dužnost.
Čestitam! Nedostajaćete nam.
Premestiću te u bolnicu kakvu ni u Francuskoj nisi video.
Premestićemo te u dvosoban stan.
Uselićeš se s onom... Olgom.
Ona je proverena.
Već su vam otkucali?
Samo... moraćeš da nam vratiš sobu koju imaš.
Ne mogu. U njoj su moja žena i sin.
Razvedite se. Onda će da zadrži sobu.
Moraš brzo da odlučiš.
Ja volim svoju ženu.
Zar da im kažem da voliš svoju, a živiš s drugom?
To je mnogo francuski.
Ipak je bolje da se razvedeš.
Sve najbolje!
"Nemojte da pišete mojoj ženi..."
Zdravo!
U kući govorimo francuski.
Ne, nego ruski.
Nisi završio zadatke? - Sad ću.
Ja sam kasno stigao... A gde si ti bila?
Treba li ti tata još?
Treba da razgovaramo. - Sve smo kazali.
Hoću da se vratim kod vas.
Kasno je.
Počela je selekcija za evropski šampionat.
Selektor dolazi kroz 3 nedelje. Uzeće najbolje među najboljima.
Od večeras svi stanujete u domu!
Šampionat je na zapadu, a tamo nas preziru.
Kaži opet: Te reči divno zvuče.
U Beču, u Austriji.
Zvuči lepo, kao Pariz.
Tek treba da me izaberu.
Izabraće te. Sigurna sam.
Zašto? - Zato što nemaš izbora.
Što mi nemamo izbora.
Kad stigneš u Beč, idi u francuski konzulat.
Oni će te poslati u Francusku.
Otiđi kod mojih. Ne znaju ni da li sam živa.
Onda zajedno kod one glumice.
Nije me zaboravila. Znam. Pomoći će vam.
Ako stignem u Francusku,
možda neću moći da ti pomognem.
Šta ću ja tamo, ako si ti ovde?
Neka se učesnici spreme!
Je li to Vasiljev?
Tvoj miljenik?
Ti si pao na teme!
Pogledala sam dosije.
Svi iz te porodice su narodni neprijatelji!
Šta opet petljate?
Ukrali ste kokoške?
Same su nam došle.
Kuda ćeš, susedo? Lepa si!
Na Bojkov rođendan!
Za Serjožu!
Za madam Mari!
Dajemo na zajam. Sutra ćeš vratiti!
Nasledili smo od bake.
Hvala. - Četiri puta. Za tebe!
Otvori. To je Saša.
Treba ti veliki broj.
Spremi stvari, dušo.
Ako Saša ode na šampionat, hoćeš li ti ostati?
Ja ostajem s tobom. Uvek ću biti s tobom.
Daj Serjoži da jede. Neka legne ranije.
Kuda ćeš ti? - Izlazim. Ostaćeš do kasno? - Sigurno.
Spremaš se, šampione!
Još ne znam. Reći će nam na kraju.
Drugovi! Poklon od nas!
Za tebe i za naše prijateljstvo!
Za prijateljstvo!
Stvorili ste pravog sportistu!
Imam lepu vest: izabrali su te.
Borio sam se za tebe.
Nadam se da nećeš da praviš gluposti.
Sergejeviču, taman posla!
Ako praviš gluposti, ja ću da platim.
Shvatio sam.
Verujem ti.
Pardon, momci!
Hvala što ste odmah došli.
Šta je bilo sa Sašom?
Ne ide u Beč. Pogledali su njegov prtljag.
To su pisma za moju porodicu.
Gde je Saša?
Možda je želeo da pisma preda lično.
Gde je on?
U Nacionalnom centru na Crnom moru.
Tamo šaljemo najbolje sportiste. Posmatraćemo ga.
Ostavite ga na miru.
Ne želi da i dalje utičete na njega.
"Tri savršena dana, pravi medeni mesec."
"Bili su u hotelu u Bolonji."
"Zatvorili su žaluzine i vrata"
"pod prekrili cvećem i hranili se sladoledom."
"Uveče su brodom odlazili na ostrvo da večeraju..."
"Gradska buka bila je sve dalja."
"Skidala bi šešir i popela se na ostrvo."
"Ležali su na travi, ljubili se ispod topola"....
"i želeli, kao Robinzon, da stalno žive tu",
"gde im se činilo da je najlepše na svetu."
Kuda tako žuriš? - U nabavku.
Radnje su zatvorene. - Pusti me!
Upamti: moj život se tebe ne tiče.
Zar ti šefovi nisu objasnili?
Videla sam nekog čoveka kako ubacuje pismo.
Prijaviću te.
Tu bi pogrešila. Ja sam uticajan član partije.
Niko ne veruje ljubomornim ženama.
Bolje gledaj da pređeš da živiš negde drugde.
Ti ćeš mene da izbaciš?
Tražiću da ti nađu sobu.
Znam da si bio sa mnom da ne bih pratila tvoju ženu!
Sad ti ne trebam, pa si me bacio!
Ti si pokvaren, da znaš!
Ti si đubre!
Četiri puta. Za nas.
Ne brini za mene, mama. Meni je lepo ovde.
Imamo gosta.
Mogao si i da pišeš.
Stalno sam trenirao.
Poklon. Nasledili smo od dede.
Sedi. Tata je spremio supu.
Ti si porastao.
Kako kažu preko radija:
život je bolji, život je veseliji.
Vraćaš li se ovamo, u Kijev?
Ne. Dali su mi jedan dan.
Hvala vam.
To je sitnica.
Idem na groblje. Hoćeš li sa mnom?
Neću te zaboraviti, bako.
Pamtiću šta si govorila, čemu si me učila.
Odlazim, Mari. Idem na zapad.
Kako ćeš?
U Odesu dolaze brodovi...
Prevešće me jedan kapetan, Turčin. Već je to radio.
Kakvi su izgledi: 1 prema 10, 15?
Ako uhvate, streljaju, je li?
Uspeću. Ti ćeš posle da dođeš.
Nemoj. To je bezumno.
Mnogo si se promenila!
Dobra supruga DR. Golovina! Ne mogu da te prepoznam.
Izvini. Ljubomoran sam.
U pravu si.
Treba da mi pomogneš.
Treba mi novac. - Pokušaću.
Treba da mi ga doneseš u Odesu.
Nemam dozvolu da putujem.
Armijski hor gostuje u Odesi kroz 3 meseca.
Zamoli Bojka da te povede.
Na sve si mislio!
Ti si me naučila.
Upornost, sloboda po svaku cenu.
Da li je ukusno?
Ima li sladoleda u Francuskoj?
Više se ne sećam.
Možeš li da mi prodaš nešto?
Ne bavimo se time. - Zavisi šta...
Odakle ti to? - Od bake.
Zadrži ga. To je delić Francuske.
Treba mi novac...
Ja te volim...
Drž'te ga!
Dosta je bilo!
Nemoj da ideš, molim te.
Samo 10 dana. Nisam nigde bila već dve godine.
Strpi se. Ići ćemo na Krim.
Neću da odustanem od putovanja.
Odesa! Da li si ti Sašina ljubavnica?
Ne!
Mogu da te sprečim...
Onda ću da te napustim.
Obećavam da će sve biti u redu.
Vi ste Mari Golovina?
Čeka vas neki mladić. Kod ulaza.
Kaže da ste rođaci.
Dobro. Hvala.
Brod je u luci. Plašio sam se da nećeš doći.
Slobodna sam do predstave.
Kuda ćemo?
Nisu vas pratili?
Doneli smo novac.
Ne mogu da vas povedem.
Nestao je čovek koji mi je pomogao u luci.
Uhapšen?
Ne znam. Noćas se čula neka pucnjava.
Idite. Nismo se nikad videli.
Saslušajte me!
Svi brodovi idu u ovom pravcu...
Na obali ima stena koja se spušta u more.
Ne mogu da pređem.
Ali ja mogu da doplivam.
To je dobrih deset morskih milja.
Treba mi 5, možda 6 sati.
Nemoj. To je nemoguće.
To još niko nije izveo.
Znam da ja mogu. - To je ludost.
Ako izdržite 6 sati u moru i ako vas nađem,
spustiću vam čamac.
Neću da vas čekam.
Imate li novac?
Stalo mu je samo do novca.
To je samoubistvo... Saša, molim te...
Rizikujem kako ja hoću. Ovo je moj život.
Daj novac. - Ne.
Daj odmah.
Moram da pođem.
Ovo radim zbog tebe, zbog nas.
Pomozi mi. Pogledaj me.
Mari, gde si bila?
Nisam te poveo u Odesu da se šetaš.
Ovde se radi, nismo na odmoru!
Da li me poznaješ?
Zašto te je Bojko poveo?
Pitajte njega.
Ostavila si muža i sina.
Koji je tvoj ljubavnik? Da nije pukovnik?
Dosta mi je vaših insinuacija. Pustite me da radim.
Gde je Mari?
Moj kolega iz Kijeva je dobar policajac.
Nije pametan, ali je revnosan.
Išla si u Kijev da vidiš plivača, Vasiljeva.
On ti je ljubavnik.
Slušam...
Čim sazna da ste me uhapsili, puk. Bojko...
Taj više ne može da ti pomogne.
Tražićemo da nam pošalju Vasiljeva.
Progovorićeš ti, kurvetino!
Gde je on?
Kurvo francuska!
Govori!
Ubiću te!
MESEC DANA KASNIJE
Mari.
Nemate pravo da razgovarate.
Vaša žena je imperijalistički špijun.
Trebalo je da je odmah ubijem.
Za šta je krivite?
Znate Sašu Vasiljeva?
Zavela ga je, obrlatila.
Ganjala ga je sve do Odese.
Organizovala je bekstvo uz pomoć CIA-a.
Kriva je što se udavio!
Gluposti! Moja žena je nevina!
Potpisala je priznanje.
Potpisala si?...
Šta su ti uradili?
Ne verujem vam.
On ne veruje!
Šta je ovo?
Vasiljev s vašom svastikom?
Zašto ste kazali da je poginuo?
Kamo sreće da jeste!
On je u Francuskoj! Slobodan je!
Sad znaš s kim si živeo.
Potpiši izjavu.
Priznaješ da je izdajnik i odričeš je se.
Nikad!
Potpisaćeš! Ti voliš svog sina!
Potpiši, Aleksej, molim te.
P A R I Z NARODNO POZORlŠTE
Dobro veče, madam.
Da li je došao?
Čeka vas u vašoj loži.
Vi ga danas motrite?
Ne motrimo - čuvamo ga.
Ne sad. Zvaću te.
Ministarstvo je odbilo zahtev sovjetske ambasade.
Neće te vratiti, ali ne možeš da ostaneš.
Mnogo se pričalo o tebi, pa Rusi zahtevaju...
Kanada će te prihvatiti.
Maloletan si, bez porodice...
Tamo ćeš početi novi život.
Jedino ovde mogu da pomognem Mari.
Za nju je bolje da odeš iz Francuske.
Rekli su mi uvijeno, ali to je to...
Ja neću da idem!
Moraćeš!
Kakva je to sloboda?
Ja ću da pomognem Mari.
Kako?
Ne mogu da ti kažem. Zasad ne...
Da li mi veruješ?
Shvatam. Treba da nestanem...
Moram da idem.
Uzeo si moje stvari? Jesu li kola tu?
Šta vam je, madam?
Trebalo je da ga zadržim.
Kuda ćete?
Je li Saša tu?
Gde je soba?
Brzo!
Otvarajte! Ne čekajte!
Do đavola!
Ostanite tu. Pozvaću bolnicu.
Saša, tu sam... uz tebe. Spašću Mari, kunem ti se.
Samo ti živi!
Čuješ li? Moraš da živiš!
POSLE ŠEST GODINA TRANZITNI LOGOR
KA SVETLOJ BUDUĆNOSTI ČOVEČANSTVA - KOMUNIZMU...
Svilena je... Kupio sam u dva broja. nisam znao koji...
Nisi se promenila. Lepša si nego što pamtim.
Hvala. Oprosti što sam...
Treba ti vremena...
Pomoći ću ti.
Radije bih bila sama.
Volim te, Mari.
Svršeno je, Aleksej.
Među nama nikad neće biti svršeno.
Stidim se... Nikad neću oprati smrad logora.
Ljubavi moja...
Mnogo te volim.
Tata i ja smo znali da ćeš izaći.
Kad je postao upravnik bolnice,
pisao je drugu Staljinu.
Staljin je, nažalost, umro.
Nina mi je pomogla. Sad je glavna u sindikatu.
Bila si osuđena greškom.
Nije bila greška. Kriva sam.
Ja sam organizovala Sašino bekstvo.
Čuo sam o Saši. Živi u Kanadi.
Radila sam to i za sebe.
Moj mali dečko.
Kad oni stižu?
FRANCUSKA AMBASADA U SOFIJI
Sutra, ako ide prema planu. - Zašto ovamo?
Sofija je jedini grad iza gvozdene zavese
gde je moj drug ambasador.
Odavno ovo radiš? - Čim si postavljen.
Ti si luda.
Ti me barem poznaješ. Uvek sam bila ovakva.
Mene uhode sve vreme.
Nemaš pojma u kakvoj sam opasnosti.
Uostalom, i ti si!
Premestiće te u najgorem slučaju,
a mene će diskretno da sklone. Nećemo na robiju.
Briga njih što ti radiš za mir, za proletere!
Zašto pomažeš toj ženi?
Videla si je nekoliko minuta.
Obećala sam.
Iskreno govoreći: nisam želela da dođemo.
Sad mi je ipak drago što smo u Sofiji.
Lepo smo radili.
Zahvaljujem svima, a posebno drugu Golovinu,
što je predložio ovaj put.
Da nazdravimo za saradnju naše dve zemlje!
Imam jednu molbu... Moja žena je opet kupila luster.
Pomoći ćeš mi na carini?
Imaću neprijatnosti zbog tvoje žene.
Hvala ti, Žan-Lui.
To je sve što mogu da učinim.
Odnesi pasoš toj ženi i gotovo.
Neka se vrati u Kijev i ne pominji je više.
Gde je mama?
Izašla je.
Da li kasnimo?
Slušaj, ovo je važno. -Šta je bilo?
Sećaš li se one francuske glumice? - Da.
U Sofiji je. Odvešće te u ambasadu.
Ma šta pričaš?
Idemo dole. Poći ćeš sa njom...
Ništa ne razumem.
Ambasador je Gabrijelin prijatelj.
Jedinstvena prilika.
Ovo čekam već 10 godina.
Nisi mi rekao. - Nisam bio siguran.
Hajdemo. Sad će i ostali da dođu.
A ti? A Serjoža?
Serjoža ide s tobom, a ja se vraćam u Kijev.
Poslaće te u logor.
Neće. Misliće da si me izneverila.
Pođi s nama.
Tebe će da zaštite pošto si Francuskinja.
Ja sam sovjetski građanin.
Čaj molim...
Ima li koga iz delegacije?
Nisam ih video.
Idite.
Doći ću.
Obećavam ti.
Kada?
Hajdemo, mama.
Imate li ključ od sobe? - Da, hvala.
Obucite ovo. Da izgledate kao na zapadu.
Treba da pođemo pored bugarskih policajaca.
Vaš je, Mari.
Nestali, isparili!
Pustite da prođem. Sad ću da ih nađem.
Znao si, priznaj!
Svi ćemo imati probleme zbog tebe! - Smirite se.
Ja ću prvi. - Smirite se.
Ne brinite. Biće dobro.
Izvadite pasoš.
Pustite ih. Sa mnom su!
Ovo je Francuska. Slobodni ste.
Hajdemo...
Preduzmite nešto! Dajte vode!
Aleksej... Bože...
Da bi ostao u vezi sa Gabrijelom,
tata je sačekivao francuske delegacije.
Po cenu da bude prijavljen.
Odgovori nisu stizali mesecima.
Na kraju mi je sve objasnio.
Noćima smo razgovarali.
Nisam hteo da se rastajem od tebe.
Ambasador je bio tvrdoglav... Bugari će vas pustiti
da izađete, ali možda će da traže protiv-uslugu...
Možda ćemo im izručiti nekog azilanta.
Važno je da ste vi ovde. - Ne idem bez njega.
O čemu pričate?
Aleksej mora da dođe.
On neće doći.
Zna da sad ne možemo da mu pomognemo.
Godinama se borio da izbavi vas.
Nije mario za ostalo.
Kaži mi, vrlo mi je važno. Da li se znao šta ona radi?
Da li si joj pomogao?
Nisam znao.
Kad su nestali, mislio sam da su pobegli...
ali da će da se vrate.
Verujem da će da stignu na voz...
TOG ISTOG DANA SMO OTlŠLI U SLOBODNI SVET. U GRČKU.
NlČEG SE NE SEĆAM. SPAVALA SAM.
ALEKSEJA SU POSLALI NA OSTRVO SAHALIN,
KAO LEKARA U LOGORU.
30 GODINA KASNIJE, ZA VREME GORBAČOVA,
SSSR SE OTVORIO.
ALEKSEJ JE 1987. MOGAO DA ODE U FRANCUSKU.
Subtitles contributor: Sibirski